Îmi pare rău, telespectatorule.
Programul TV pe care îl cauţi nu poate fi transmis în realitatea ta.
Fii pregătit pentru reconectare.
În adâncurile întunecate ale spaţiului cibernetic, există o altă lume,
o dimensiune pierdută, a minunilor nemaivăzute,
a terorii de nedescris...
Şi a unor poveşti cum nu s-au mai spus până acum.
Nu daţi înapoi...
Nu reîncărcaţi. Aţi fost reconectaţi la...
Dimensiunea 404.
DIMENSIUNEA 404 Episodul 6
Ea e Val Hernandez sau, aşa cum ar vrea să o ştie lumea,
Speedrun.
E o jucătoare de jocuri video impulsivă, care visează la măreţie,
doar că, deocamdată, visurile ei nu se împlinesc.
Pentru a ajunge la măreţie, trebuie să ai răbdare şi să munceşti din greu.
Dar, în dimensiunea 404,
Val are nevoie doar de o gură de Impulse 9.
- Arăţi foarte profesional. - Da.
- Atenţie, e... - Fierbinte!
Nu, mulţumesc.
Ai CV-ul? Ai scris adresa?
O să cutreier până o să găsesc locul.
Unchiul Pedro îmi face o mare favoare că te ajută să dai acest interviu.
Nu ai mai avut o slujbă de luni întregi.
Mulţumesc că m-ai informat, tată. Trebuie să plec.
- Val... - Ce e?
Mai încet, puştoaico! Când ajungi acolo, relaxează-te,
pune multe întrebări şi priveşte-i în ochi.
E doar un post de catering. Nu candidez pentru Congres.
Nu contează cum îţi câştigi existenţa...
- Ci cum trăieşti. - Fă-i praf!
Şi, la întoarcere, ia-o pe bunica de la doctor.
- Nu poţi să faci tu asta? - E marţi. Lucrez până la închidere.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Scuzaţi-mă, doamnă, caut o fată pe nume Speedrun.
Joacă jocuri video, are părul şi hainele neîngrijite.
Bună!
Ce e cu ţoalele astea?
Trebuia să dau un interviu pentru o slujbă.
Nu crezi că ar trebui să faci asta?
Şi să pierd invitaţia? Nu. O să-i sun, să le spun că m-am îmbolnăvit.
- Te îmbolnăveşti foarte des. - Premiul cel mare e de 10000.
- Aş putea să trec la profesionişti. - Apropo...
- Bănuiesc că nu ai aflat. - Ce?
Ştii cine e invitatul-surpriză de azi?
Nu!
- Ba da. - Nu se poate!
Fie care zeii jocurilor să aibă milă de sufletele voastre!
Killohertz e printre noi!
Mi-e milă de nătângii care vor trebui să înfrunte această legendă în calificări.
Pe bune? Nu are altceva mai bun de făcut decât să-şi încordeze muşchii
într-un orăşel necunoscut precum Chino?
Pe ce crezi că va cheltui cei 10000 de dolari?
Pe pantofi de firmă sau pe mănuşi fără degete?
Cineva ar trebui să-i şteargă zâmbetul ăla prostesc.
Val...
- Ce e? - Nu trebuie să câştigi azi.
Trebuie doar să te califici, aşa că nu-ţi încorda muşchii.
Dar pot să-l înving.
Eşti foarte pricepută, dar el e o legendă din motive întemeiate.
Ceea ce înseamnă că, dacă îl înving...
- Val... - Jucători, pregătiţi-vă de concurs!
Joacă inteligent. El face cât o echipă de demolări.
Iar eu fac cât o armată.
Asta nu înseamnă să joci inteligent.
Jucătorii sunt pregătiţi. E momentul să înceapă bătălia.
Speedrun se instalează la conducere, cu o triplă impresionantă.
Aşa, Speedrun!
Publicul a venit pentru Killohertz, dar o ovaţionează pe Speedrun.
Iată-l pe Killohertz, cu o manevră uimitoare!
Are timp şi să bată palma cu fanii.
Asta le face plăcere şi lui, şi publicului. Îşi ia ochii de la ecran.
Incredibil! O execuţie cu ochii închişi. Omul ăsta e de neoprit.
Jocul nu s-a încheiat, dar Speedrun e în criză de timp.
Speedrun şi Killohertz s-au desprins de pluton. Domină competiţia.
Lupta se dă între noua stea în devenire şi veteranul cu experienţă.
Scorul e 24-24. Cine ucide primul inamic câştigă.
S-a terminat! Ce înfrângere! Pentru Speedrun, victoria e la îndemână.
Ce face? Dumnezeule... Încearcă să-l termine pe Killohertz!
L-a văzut şi a decis să-l urmărească.
Speedrun îl are în vizor.
Dă colţul şi caută lovitura decisivă.
Nu e acolo...
Dumnezeule! Killohertz a citit-o perfect pe Speedrun.
Ce final!
A fost o competiţie de poveste.
Încă o victorie uimitoare a lui Killohertz. Tipul ăsta e deosebit.
L-ai avut în mână!
Ce meci! În finală ajung Val Hernandez şi Roy Torvald.
Cum naiba a făcut asta? Nimeni nu e aşa de bun.
Ştiu. Parcă ar face cât o echipă de demolări.
Felicitări, iubito! Ai ajuns în finală.
- Ai jucat excelent. - Dar nu a fost destul de bine.
M-a învins azi, mă va învinge şi mâine.
Bună...
Iat-o! Ai jucat bine, Speedrun.
- Te-am avut în mână. - Bineînţeles.
Păstreaz-o caldă pentru mine, fiule.
Se pare că tipul ăsta vrea un selfie.
Ce bou!
Mâine, trebuie să-l faci praf pe rahatul ăsta cu ochi!
Un pupic?
- Eşti un tembel, Evan. - Un tembel sexy?
- Aşa e mai bine. - Mă duc să aduc maşina.
Ai jucat bine azi.
- Mulţumesc. - Păcat că o să pierzi mâine.
- Cine dracu' eşti? - Zâna ta cea bună.
Ţine asta!
Eşti destul de bună, Speedrun. Ai curaj.
Dar, dacă vrei să câştigi mâine, ai nevoie de ajutor.
- Kojaima? - Kojima.
Ai avut dreptate în legătură cu Roy. Nimeni nu e aşa de bun.
Care e treaba, omule? Ce e asta?
Sună înainte. Am multă treabă.
Cum a fost la interviu?
Destul de bine.
Poate vrei să mai încerci o dată.
A sunat Pedro. Nu te-ai dus la interviu.
M-am simţit ameţită. Am vrut să-i sun, dar... Bunica!
M-am dus s-o iau, şi era să-mi pierd slujba. Ce naiba s-a întâmplat?
A fost un turneu important azi. Nu am putut să lipsesc.
Nu am câştigat, dar am jucat foarte bine.
Felicitări! Sper că te-ai distrat.
Mâine te duci la unchiul tău şi îl implori să-ţi aranjeze alt interviu.
- Nu pot. Mâine e finala. - Sub nicio formă!
Tată, ăsta e visul meu.
E vorba şi despre bani. Premiul cel mare e 10000 de dolari.
Ce salariu aş putea avea la slujba aia?
Nu e vorba de bani, Val. M-ai minţit.
Am avut încredere în tine, şi m-ai dezamăgit.
Ştiu că ai visuri, fiica mea. Vreau să ţi le împlineşti.
Dar vreau şi să fii un om bun.
Te gândeşti şi la altcineva, nu doar la tine?
Da. Mă gândesc la tine, la slujba ta de rahat
şi la viaţa ta de rahat şi îmi spun că eu vreau exact opusul.
Valerie, calci pe o gheaţă subţire!
Nu e de mirare că mama a plecat.
Un lucru e sigur. Fanii abia aşteaptă
înfruntarea de mâine dintre aceşti doi concurenţi.
Am spus să suni. Vino cu mine!
Nu prea ştiu de ce sunt aici.
- Ai spus că mă poţi ajuta, aşa că... - Joacă.
De ce?
Mulţumesc... Bine.
Bine.
Începe jocul.
Jocul s-a terminat.
- Nu a fost bine. - Încearcă asta.
O băutură energizantă? Serios?
Da. E doar o băutură energizantă obişnuită, care nu are nimic deosebit.
Noroc!
Foarte bine. Te-ai întors.
Ce s-a întâmplat?
Când bei Impulse 9, întinzi timpul.
Cu cât îl întinzi mai mult...
Cu atât mai târziu revii. De data asta, ai pierdut o oră.
E ca şi cum ţi-ai pierde cunoştinţa de la băutură, mai puţin partea cu băutura.
- La naiba! - 500 de dolari flaconul, Speedrun.
Ăştia sunt toţi banii mei.
Plus 6,50 dolari pentru ramen.
Nu pot. Nu e corect. Înseamnă să trişez. Nu-i aşa?
Sigur înseamnă să trişezi. Dar oare e incorect?
Roy nu pare să creadă asta. Salut, frate!
Încă o cutie cu Impulse, pentru meciul de mâine?
S-a făcut! Numai numerar. E un bancomat în faţă.
Da, aici sunt. Nu îl cunoşti...
Bun venit în finala turneului regional Field of Fire, de la Chino Hills!
Peste puţin timp, unul dintre jucători va deveni campion.
Nu îţi face griji. O să ne înţelegem foarte bine.
Hai, Speedrun!
Speedrun Hernandez e pusă pe treabă.
Joacă pe cât de bine poate. Din nefericire,
nu e de ajuns ca să-l prindă din urmă pe Torvald, liderul clasamentului.
Tipul ăsta e incredibil de bun.
Poftim?
Ce naiba...
Iubito, trebuie să ne pregătim.
O iau eu.
- Mami? - Poftim?
Nu pot...
Bună dimineaţa, mamă!
Te simţi bine?
Doar nu eşti din nou însărcinată...
- Trebuie să ies din casă. - Val, aşteaptă!
Val!
Ţi-ai uitat masca de gaze. Poftim!
Veniţi, copii! E timpul să mergeţi la şcoală.
O să caut resturi în deşert până pe la patru,
apoi, vin să tai lemne, ca să prăjim gândacii.
Poţi să iei copiii până începi serviciul de pază de diseară?
- Val? - Desigur.
Priveşte, tati! Am găsit o piatră frumoasă.
- Sunt excremente. Lasă-le jos. - Nu, le vreau!
O să le păstreze mami până te întorci de la şcoală.
- Bine. - Ne-am înţeles. Mami...
Aşa. Foarte bine, copii!
O zi bună!
Bună, copii! Luaţi loc!
Ce faceţi când vedeţi o Şopârlă a Morţii?
- Fugim şi ne ascundem! - O să întârzii.
- Evan, trebuie să vorbesc cu tine. - Repede! Ce s-a întâmplat?
- Şerif Val, ai auzit? - Şerif?
Soţul Janei a revenit noaptea trecută.
Chiar în timp ce făcea sex. Opt ani de căsnicie s-au dus pe apa sâmbetei.
- Incredibil! - Poţi să crezi?
- Treci aici! - Priveşte!
Mişcă-te!
Dnă şerif, am prins un Pulser.
Ce se petrece? Cine sunteţi?
- De ce e apocalipsă? - O să-ţi spun eu de ce.
Fiindcă nişte neghiobi ca tine au luat prea mult Impulse
şi, când au revenit, lumea s-a dus de râpă.
- Studiam pentru examenele de an. - Studiam pentru...
Când preşedintele a revenit, avea mâna pe butonul nuclear, cretinule!
Pleacă de-aici!
- Ce vrei de la mine? - Ştii să pansezi o rană?
Ştii să repari un generator sau să te aperi de o Şopârlă a Morţii?
Nu.
Atunci, nu ai ce căuta aici. Am dreptate, dnă şerif?
Te simţi bine?
Da.
- Trimiteţi-l de aici! - Să mă trimită de aici?
- Să mergem, prietene! - Nu mă trimiteţi nicăieri!
Unde mă duci?
Unde e mama? Am trecut examenul la chimie?
Bună! Ce voiai să-mi spui mai devreme?
Nimic.
Te simţi bine? Nu pari în apele tale.
Mi-e cam rău.
Mă cam doare stomacul.
Înţeleg. Nu cred că am prăjit prea bine gândacii aseară.
- Multă baftă! - Ce să fac cu asta? Dumnezeule!
Am pierdut degeaba un băţ ascuţit.
O zi bună, draga mea! Un pupic?
Se pare că vine vremea urâtă.
Ne vedem acasă. Te iubesc!
Dumnezeule... Trezeşte-te!
Ce ştiu eu despre copii? Nimic.
Nu eşti copilul meu.
Eşti copilul meu.
Ce se întâmplă?
Am nevoie de tata.
Dumnezeule...
Tată...
Tu eşti de vină, Val. Eşti o nenorocită.
Am nevoie de tine.
Păstrează-ţi cumpătul.
Dnă şerif!
Să mergem!
Întârziem la serviciul la latrine.
Serviciul la latrine? Te referi la curăţarea toaletelor?
Poţi să spui şi aşa.
Dar eu sunt şeriful.
Da. Şi şefă la salubrizare, şi căutătoare de hrană, şi mamă.
Ai multă treabă, aşa că trebuie să te mişti rapid.
Sau vrei să te duc în deşert?
- Mă duc să mă pregătesc. - Bine, dnă şerif. Să mergem!
- Două minute. - Bine.
Ai o singură viaţă, şi munceşti pe brânci...
Transpiri şi înjuri şi trudeşti până mori...
Ştiu, nu pare corect.
Te mişti întruna, dar se pare că nu ajungi nicăieri.
Viaţa nu e uşoară, indiferent cât de mult te străduieşti.
Îţi rupi spinarea până când o să mori. Ştiu...
Mereu te chinuieşti.
Te mişti întruna...
Deschide!
Dar se pare că nu ajungi nicăieri.
Unii oameni vor bani, alţii vor iubire.
Eu vreau doar o slujbă, ca să sap în pământ. Ştiu...
Ai multe de îndurat.
O să continui să mă mişc, chiar dacă nu ajung nicăieri.
- Cum a fost ziua de azi, mamă? - Frumoasă.
- A fost bine. - Mami, am făcut asta pentru tine.
Grozav! Măcar nu e caca de câine.
Mamă, ştii că substanţa verde din plante se numeşte clorofilă?
Sigur că ştiu. Mami e obosită.
Trebuie să dorm puţin înainte de a începe tura de pază, de cinci ore.
Dacă aţi face linişte, ar fi...
- Copii, e... - Seara jocurilor!
Joacă Field of Fire cu noi!
Lăsaţi-o pe mama în pace. Trebuie să doarmă.
- O să joace cu voi luna viitoare. - Luna viitoare?
Pot să joc un nivel. Pentru ei...
Pentru ei, bineînţeles. Dar ai grijă să dormi puţin
înainte de serviciul de pază.
- Da. - Mă duc să prăjesc gândaci.
- Distracţie plăcută! - La revedere, copii!
Hai, Speedrun!
Nu e rău pentru o bătrână.
A fost grozav. Cum de eşti aşa de bună?
Mami, poţi să mă înveţi şi pe mine să joc aşa?
Pot. Vino aici!
Începem cu noţiunile de bază.
Asta e.
- Ai reuşit! - Aşa e!
Încarcă!
- Încarcă! - Val!
- Slavă Domnului! - La dracu'!
Copii, trebuie să plec. Exersaţi în continuare.
Bine.
Unde ai fost? Te-am căutat peste tot.
- Ce s-a întâmplat? - Vino cu mine!
E vorba despre Dan.
A ciocănit la poartă. A venit o Şopârlă a Morţii,
iar tu nu ai fost aici, ca să-l laşi să intre.
Cum ai putut face asta?
A fost seara jocurilor.
Val, aşteaptă! Trebuie să-ţi termini tura.
Bună!
Vino la culcare, iubito! Ai treabă mâine-dimineaţă.
Nu pot face asta, Evan.
Trudim şi suferim toată ziua.
Dacă alocăm o secundă în plus pentru noi,
un minut de linişte,
cineva poate muri?
Ce rost are?
De ce ne mai chinuim?
Val, de 12 ani,
ai fost o soţie uimitoare şi o mamă foarte bună.
Eşti cea mai neînfricată, mai grijulie şi mai responsabilă persoană.
Nu sunt.
Ba da!
O greşeală nu schimbă toate astea.
Aş putea să-ţi ţin o prelegere despre ceea ce facem
şi să-ţi spun de ce trebuie să muncim, dar ar fi doar simple vorbe.
Trebuie să-ţi dai seama singură. Şi ştiu că aşa vei face.
Te iubesc.
- Vino la culcare. - Vin imediat.
Iubito...
Draga mea...
"Dragă Evan, când vei citi asta, eu voi fi plecat."
"Mă doare că vă părăsesc pe tine şi pe copii, dar viaţa mea e o minciună."
"Nu sunt femeia cu care te-ai însurat. Sunt un Pulser."
"Ţii minte finala Field of Fire în care l-am învins pe Roy Torvald?"
"A fost marţea trecută. Am crezut că mă pot ascunde."
"Am crezut că mă pot strecura. Dar, după seara trecută, am înţeles"
"de ce îi trimiteţi pe Pulseri în deşert, ca să moară."
"În societatea civilizată, nu există un loc"
"pentru o adolescentă aflată într-un corp de adult,"
"aşa că plec."
"Poate găsesc un alt flacon de Impulse."
"Dar, indiferent ce aş găsi,"
"indiferent ce mi-ar pregăti această lume nebună,"
"vreau să ştii că întotdeauna..."
Iisuse, Val!
E cald.
E aşa de cald... Unde mi-a fost mintea?
Nu se poate...
- Speedrun! - Kojima?
Nu arăţi prea bine.
Tu arăţi exact la fel.
Ce naiba ai făcut?
Panourile solare asigură energia.
Iar eu... Să zicem că am metodele mele.
Ce te aduce prin părţile astea?
Am fost alungată din suburbia mea.
Nasol. Stai puţin...
Tocmai ai revenit?
Săptămâna trecută.
- La naiba! Cât ai luat? - Crezi că e amuzant?
Băutura ta mi-a distrus viaţa!
Aşa e. Am distrus multe vieţi.
- Da. - Ştiu.
Să-i spun ceva... Sunt mulţi Pulseri aici.
Unii sunt clienţi vechi, alţii iau Impulse din altă parte.
Dar le spun tuturor acelaşi lucru.
Nu dau banii înapoi,
dar pot să-ţi dau pe datorie.
- Eşti nebun? - Lumea e nasoală rău.
Viaţa e grea şi scurtă, iar moartea e lentă şi dureroasă.
Sau poţi să bei asta,
să revii la jocul tău preferat şi să faci ce îţi place cel mai mult.
Şi ce se întâmplă când revin?
Asta e partea cea mai frumoasă. Nu mai revii.
Doar dacă trăieşti 103 ani.
Ce părere ai?
Ai Field of Fire?
Pe aici...
Speedrun, ne vedem în partea cealaltă.
Mami, am făcut asta pentru tine.
Grozav! Măcar nu e caca de câine.
Te gândeşti şi la altcineva, nu doar la tine?
Nu e de mirare că mama a plecat.
Eşti cea mai neînfricată, mai grijulie şi mai responsabilă persoană.
Aş putea să-ţi ţin o prelegere despre ceea ce facem
şi să-ţi spun de ce muncim aşa de mult...
Dar trebuie să-ţi dai seama singură.
Ştiu că aşa vei face.
Ce e?
Evan!
- Val, cară-te de aici! - Nu, Evan, te rog! Aşteaptă!
- Vreau doar să vorbim. - Pe naiba, Val!
Acum ştii cât de rău e în deşert şi vrei înapoi.
Nu. Vreau înapoi,
dar nu pentru că e rău în deşert.
La revedere, Val!
Nu e vorba despre ceea ce primim,
ci despre ce ne dăruim unul celuilalt.
Vreau să fiu persoana din desenul ăla.
Trebuie să înţelegi. Acum o săptămână, aveam 19 ani.
Te sărutam la turneu şi...
Nu mă pricep, dar vreau să fie bine.
O să curăţ toaletele, o să stau de pază.
O să fac schimburi duble, o să fac orice ca să fie bine.
Dar nu pot face asta singură.
Ştii cum este
ca 12 ani de căsnicie să dispară într-o clipă?
Nu.
Nici măcar nu ştiu cum m-ai cerut de soţie.
Glumeşti? Tu m-ai cerut de soţ. A fost cea mai frumoasă zi din viaţa mea.
Putem să o luăm de la capăt, Evan.
Doar nu e sfârşitul lumii...
Ce naiba e asta?
- Şopârlele Morţii! - Sunt oameni?
Nu. Sunt şopârle uriaşe, radioactive. Bineînţeles că sunt oameni!
Daţi alarma!
Eu închid poarta. Du-te după copii!
Aduceţi proviziile! Trebuie să mergem.
- Unde mergem? - În canion.
Nu putem merge acolo. Afară e iadul.
Trebuie. Ajutorul de şerif e mort, şeriful e dependent de Impulse.
O să dărâme poarta
şi o să-i ucidă pe toţi cei rămaşi aici, aşa că trebuie să mergem.
Dar e căminul nostru.
Nu mai este.
- Copii! - Mergeţi cu mama!
Sophia, vino aici! Veniţi la mami! E în ordine.
Staţi lângă zid! Staţi cu mami!
- Vino! - O să ne prindă din urmă!
- Nu are rost. O să murim! - Nu e adevărat. Nu-i aşa, mami?
Bineînţeles că nu e adevărat. Sunteţi cu mami.
Val! Veniţi, copii!
- Copii... - Copii! Val!
Trebuie să-l ascultaţi pe tatăl vostru. Îmi promiteţi?
Da.
- Duceţi-vă! - Vino, Sophia!
Aşa... Val?
Duceţi-vă în canion! Veţi fi în siguranţă acolo.
- Ce faci? - Îmi fac datoria.
Îi reţin cât de mult pot. O să lansez o rachetă de semnalizare.
Nu trebuie să faci asta.
Te iubesc! Du-te!
Asta e tot? O târfă jegoasă?
Roy?
Chiar mă întrebam ce idiot stă
în piaţa oraşului şi o face pe durul.
- Speedrun. - Ultima şansă, Roy.
Întoarce-te în gaura de unde ai ieşit.
Nu se va întâmpla asta, Speedrun. Iată ce se va întâmpla...
Mai întâi, o să te ucidem.
Apoi, o să te mâncăm.
Apoi, o să mergem în canionul
unde familia ta crede că se ascunde.
O să-i omorâm pe toţi şi o să-i mâncăm.
Câţi copii ai, Speedrun?
După cum arăţi, mai mult de unu.
Eşti un monstru.
Ce pot spune? Deşertul m-a schimbat.
M-a schimbat şi pe mine.
Aţi urmărit serialul DIMENSIUNEA 404
Sfârşitul episodului 6
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania